Halløj derinde, er der noget galt?
Jeg kan lugte gas.
Julian.
- Jeg er ikke Julian. Vågn op. - Julian, kys mig.
Undskyld, Julian, hvem du end er.
Hvem er De? Hvad gør De?
Mund-til-mund-genoplivning.
- De kyssede mig. - Jeg tabte besindelsen.
- Hvordan kom De herind? - De lod gassen være tændt.
Gas?
Jeg lever!
Det gik i vasken!
For pokker, det gik i vasken!
Tag det roligt. De er heldig, at jeg brød ind.
- Hvorfor gjorde De det? - Jeg troede, De var ved at dø.
Det var hele ideen.
Hvad om De passede Deres egne sager i stedet...
som alle andre her i New York City?
Okay, dame.
Det er sidste gang, jeg redder Deres liv.
For pokker, De fik det til at gå i vasken!
Nuvel, faktisk så greb De det helt forkert an.
De skal stikke hovedet ind i komfuret.
Det er et brugt komfur. Der var ingen brugsanvisning.
- Hvorfor gjorde De det? På grund af Julian? - Hvad kender De til Julian?
Det kaldte De mig mens De kyssede mig.
Jeg kyssede Dem ikke. De kyssede mig.
- Var det for resten alt, De gjorde? - Der var ikke meget tid.
Beklager. Jeg burde vel være taknemmelig.
- Hvad hedder De? - Igor Sullivan.
- Igor Sullivan. Det var vildt. - Jeg fandt selv på det.
- Hvorfor valgte De Igor? - Igor er mit eget. Jeg valgte selv Sullivan.
- Det er et godt navn til en forfatter. - Er De forfatter?
De er forfatteren!
Ham, der hamrer løs på sin skrivemaskine hele natten?
De driver mig til vanvid.
Hvorfor har De ikke klaget? Så havde jeg mødt Dem tidligere.
- De har ikke fortalt mig Deres navn. - Toni Simmons.
- Hør, Toni, hvad har Julian gjort ved Dem? - Intet.
Han må have gjort noget. Var han Dem utro?
- Slår han? Drikker han? Er han kriminel? - Værre.
Han er gift.
For evigt.
Han har tre børn.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg fortæller det, som om De havde en brevkasse.
- Er det der rotten Julian? - Han er ikke nogen rotte.
Han er tandlæge. En god tandlæge på Fifth Avenue.
Med kone og tre børn.
Det er en af de ting, der tiltrak mig ved ham.
- Er De til gifte mænd? - Jeg kan lide ærlighed.
Hele mit liv har folk løjet for mig, og jeg hader det.
Julian var i det mindste så anstændig, at han fortalte mig om familien.
Jeg var forelsket i ham, så jeg accepterede det.
Først troede jeg, det skulle være en munter og sorgløs flirt.
Så kom alle de nætter, hvor han ikke kunne møde mig.
Og så ringede han til aften og brød vores aftale.
- Det var vores årsdag. - Årsdag? For hvad?
Vi mødtes for et år siden i Stereo Heaven. Den pladebutik, hvor jeg arbejder.
Den kender jeg. Jeg har ikke bemærket Dem der.
Det gjorde Julian. Og jeg bemærkede ham.
Han var charmerende, han så godt ud, var sofistikeret.
Gik ikke med sweatshirt.
Undskyld, jeg vidste ikke at selvmord kræver formel påklædning.
Jeg sad alene her til aften, og så kom det over mig.
Jeg har spildt hele mit liv.
- Er De klar over, at jeg er 21? - Det er godt, jeg ryger for meget.
Jeg skulle ned på hjørnet efter cigaretter.
- Hjørnet. Åh gud! - Hvad er der galt?
Jeg skrev til Julian for at fortælle, hvad jeg ville gøre.
Hvad godt ville det gøre, at jeg tog livet af mig selv, hvis ikke han vidste det?
- Hvor skal De hen? - Jeg skal have brevet tilbage.
Vent lige!
- Hvordan vil De gøre det? - Med en snor og et tyggegummi.
De har allerede overtrådt loven ved at forsøge selvmord.
Begynd nu ikke at drive gæk med forbundsregeringen.
De har nok ret.
- Hvad er klokken? - Den er næsten tre.
Jeg skal op og på arbejde i morgen.
Gå væk. Jeg skal sove.
- Jeg tager fri. - Ja, hvorfor tage livet af Dem selv?
Manner, De må være en banal forfatter. Hvad skriver De?
- Skuespil. - Hvilken slags skuespil?
Meget avanceret. Alle skuespillerne beholder tøjet på.
Publikum er ikke helt klar til det.
- Hvad lever De af? - Jeg får et tilskud fra min far.
Herregud! Jeg var lige ved at få ondt af Dem.
Vi kan ikke alle være fattige.
Hvis De har brug for noget, så bank på væggen.
- Så kommer jeg straks. - Tak, Igor.
Godnat.
Toni?
Igor, jeg vil bede Dem ringe til Julian i morgen tidlig, inden han får brevet.
- Hvorfor ringer De ikke selv? - For det første så sover jeg.
For det andet vil jeg ikke give ham den tilfredsstillelse...
at høre mig græde.
Hvorfor ikke skræmme ham? Han har fortjent det.
Han kunne finde på at ringe til politiet. Vil De ikke nok?
Okay.
Han står i telefonbogen. Julian Winston, tandlæge, Fifth Avenue.
Hvad skal jeg sige til ham?
Sig, at jeg lever og aldrig vil se ham igen...
så længe, jeg lever!
Dr. Winstons kontor. Hvem?
Igor Sullivan? Er det om en konsultation?
Beklager, hr. Sullivan, men doktoren har en patient i øjeblikket.
Hvis De vil give mig beskeden.
Hvis De insisterer på at tale med ham, må De ringe igen senere.
En sølle karamel, og hele den forbandede fyldning røg ud.
Fru Durant, det var en midlertidig fyldning, og De fik at vide, De skulle passe på.
Karameller!
Herregud, jeg har givet afkald på alt andet.
- Kan doktoren se mig nu? - For 20 minutter siden.
Men eftersom De var sent på den, gav han Deres tid til en anden patient.
- Godmorgen, frøken Dickinson. - Tak, Howard.
Vil De fortælle doktoren, jeg har travlt?
- Charles venter mig om en halv time. - Charles?
Hr. Charles, frisøren. I dag tager han sig af mig personligt.
Jeg kan ikke lade ham vente.
Ærligt talt, fru Durant, Deres tænder er vigtigere end håret.
Det mener De sikkert, ikke sandt?
Trist.
Doktor Winstons kontor. Godmorgen, fru Andrews.
Doktoren har ikke tid i dag. Lad mig høre ham ad.
Doktor, fru Andrews er i telefonen. Hendes bro sidder løst.
Hun kan komme i morgen tidlig kl. Otte.
Ja, Doktor. Og fru Durant er her.
Når De har tid, vil jeg gerne tale med Dem.
Hr. Greenfield, lad venligst instrumenterne ligge.
Jeg læste for nylig om en tandlæge i New Jersey med topløse sygeplejersker.
Jeg vidste ikke, De interesserede Dem for at læse.
Hun frastøder mig. Jeg troede, alle svenske damer var sexede.
Jeg har set nogle af de film, men hende her er som et isbjerg.
- Hun er meget effektiv. - Har du set hende i almindeligt tøj?
Jeg mener hverdagstøj. Jeg vil vædde på, hun går med ergonomiske hatte.
Det, du ikke bryder dig om ved hende, er det, jeg godt kan lide.
Hun er som en kone, en god kone. Hengiven, kompetent...
hun tager sig af alt for mig i løbet af dagen.
Om aftenen tager hun hjem til sit hjem.
Og jeg tager hjem til min pige, uden problemer eller bekymringer.
- Mit liv er lagt an som jeg kan lide det. - Din pige?
- En pige? Ental? - Har jeg ikke fortalt det? Der er gået et år.
Det er ikke den Julian Winston, jeg kender fra gamle dage.
Den Dansende Tandlæge på Copa hver aften med en ny pige.
Toni har ændret alt det. Jeg vil ikke have andre.
- Mener du, du er forelsket i hende? - Jeg har prøvet at kæmpe imod.
I går aftes brød jeg bevidst en aftale med Toni på grund af en anden pige.
En stewardesse: Høj, velbygget, fantastisk udseende australsk pige.
Vi tog hjem til hende, fik et par drinks. Åbn.
- Bid sammen. Hold den der. - Du kan ikke lade mig ligge sådan her.
- De ville tale med mig om noget? - Ja, doktor.
Jeg har villet tale med Dem om hr. Greenfields regning.
- De ved, han er en gammel ven. - Han udnytter Dem.
Visse ting kan en mand bare ikke.
Jeg vil ikke presse ham for penge. Jeg har kendt ham for længe.
- De må gøre det. - Det gør jeg med glæde.
- Hvad er dette? - Nye skjorter til Dem.
Dem, De går med, er slidte i kraven.
De må skifte vaskeri. De bruger for meget stivelse.
- Vær ikke så moderlig. - Der er brev til Dem, doktor.
Når jeg er færdig med hr. Greenfield.
Vær venlig at skylle.
Nå, I gik hjem til hende. I fik et par drinks...
Nåh ja. Stewardessen. Smuk pige.
- Hvad skete der så? - Intet. Toni stoppede mig.
- Dukkede hun op? - I mine tanker.
Pludselig så jeg hendes ansigt for mig, og jeg kunne ikke fortsætte.
- Jeg gik, skred. - Du spildte en hel stewardesse?
Åbn.
- Skal I giftes? - Giftes? Hvem siger det?
- Hvis du føler sådan for din pige... - Jeg føler sådan, fordi hun er min pige...
Sådan kunne jeg aldrig føle for en kone.
Det er perfekt arrangeret. Gifter vi os, er det ødelagt.
Det var en sund anskuelse. Hvad med hende?
Alle piger vil giftes. Jeg er blevet halveret tre gange.
Ikke Toni Simmons. Hun tror, jeg allerede er gift.
Har du kørt det gamle trick?
Første gang jeg så hende, vidste jeg, jeg ville gøre alt for hende.
Så for at beskytte mig selv i situationen...
fortalte jeg hende, at jeg har en kone og tre børn.
- Tre børn er et godt træk. - Jeg fortalte det med det samme...
så alt mellem os var åbent og reelt.
Meget fint.
Det er så stor, beskidt, rådden og smudsig en løgn, at den har klasse.
Jeg sætter denne her tilbage igen. Det bør være nok til næste uge.
Fint, bid nu hårdt sammen. Sådan. Hold den der.
- Giv hr. Greenfield en ny aftale. - Ja.
Jeg ved, De ikke har tid til frokost i dag...
så jeg har lavet Deres yndlingssandwiches med kylling og æggesalat.
- Dem plejer De at kunne lide. - Hvis De siger det.
Dr. Winston. Jeg beklager meget, at jeg kom for sent.
Det er i orden, kære frue. I orden. Men jeg kan forstå, vi har været ulydige.
Jeg ved ikke med Dem, men jeg har spist en lille bitte karamel.
Det er ikke kun skidt for tænderne, fru Durant...
tænk på, hvordan karameller kan skade de fantastiske hofter.
Er han ikke en fantastisk tandlæge?
Med de talenter var han dog blevet en endnu bedre fødselslæge.
- Her ind, fru Durant. - Vi ses næste uge.
Du fortalte mig om din pige. Lad mig fortælle dig om min.
Hun er en smuk pige med en krop som en græsk gudinde.
- Flotte, store, smukke øjne. - Ja, men hendes tænder skal ordnes.
- Harvey, det har du prøvet med mig før. - Doktor, fru Durant er klar.
Men Julian, gamle ven.
Lad mig se hende, så ser jeg, hvad jeg kan gøre.
Men kender du ingen piger med lige tænder?
Undskyld mig, sergent... frøken Dickinson.
Dr. Winston bad mig lave en aftale for en af mine damevenner.
Hvad med tirsdag om en uge, klokken syv om morgenen?
- Pjat. Jeg sover klokken syv. - Jeg troede, det var for Deres dameven.
Det er korrekt. Vi sover begge klokken syv.
- Jeg håber ikke, jeg har chokeret Dem. - Nej, men hun må være frygteligt chokeret.
Vil De finde fru Durants billeder til mig?
For resten, hr. Greenfield, hvem betaler for behandlingen?
Sæt den på min regning.
- Der er ikke mere plads på Deres regning. - Julian.
Jeg føler mig fornærmet. Jeg har da ikke tænkt mig at snyde dig.
Du har vist heller ikke tænkt dig at betale mig.
Det er lidt sløvt for skuespillere på denne årstid.
- Men så snart den nye tv-sæson starter... - Hvad med torsdag kl. 17:30?
- Er det for tidligt? - Vi stiller vækkeuret.
- Gør De en bedøvelse klar? - Ja.
De sagde noget om et brev.
Ja, og Deres skrædder ringede om noget tilpasning.
Det kan jeg på ingen måde ordne for Dem...
ligesom jeg ikke kan gå til frisør for Dem, hvad De måske burde.
- Åh Gud! - Hvad er der galt?
- Hvorfor viste De mig ikke dette noget før? - Jeg prøvede, men...
Doktor!
Går De?
Hvad med fru Durant og de andre patienter?
- Det må De tage Dem af. - Hør nu, doktor!
Hvis Deres damevenner går forud for Deres patienter...
Frøken Dickinson, hold mund!
Dr. Winstons kontor.
Nej, han er ikke til stede.
Hør, hr. Sullivan, hvis det er så vigtigt må De hellere fortælle mig om det.
Hvad? Toni lever? Hvem er Toni? Hallo?
Jeg vidste ikke, tandlæger kom på husbesøg.
Jeg vidste det.
- Vidste hvad? - At du ikke ville gøre det.
Kalenderen er fuld af aftaler...
og du sender et brev om at du tager livet af dig selv...
- og gør det ikke alligevel. - Beklager at måtte skuffe dig.
- Det hele var fup, ikke sandt? - Alt mellem os er fup.
Fordi jeg brød en sølle aftale i går aftes?
Faktisk så havde jeg et vigtigt møde...
med en australsk tandlæge. Vi sammenlignede teknikker.
Prøv ikke at skåne mine følelser, Julian. Jeg ved, du var i byen med din kone.
Hvis du ved det, så ved du det.
Jeg har bestemt mig, Julian. Det er slut mellem os.
Hvad taler du om? Vi er så lykkelige sammen.
- Er vi? - Jeg er lykkelig sammen.
Jeg har besluttet, at jeg vil have min egen mand. Alene. Ikke flere delemænd.
Jeg har pakket din pyjamas, din tandbørste og dit foto.
Toni, dette ligner ikke dig.
Hej. Jeg vidste ikke, De havde gæster.
Det er bare Julian. Dette er Igor Sullivan.
- Jeg ringede til Deres sygeplejerske. - Er der noget galt med Deres tænder?
Jeg ville fortælle, at Toni lever...
og at De ikke skulle tage Dem af hendes brev.
- Har De det godt, Toni? - Jeg har det fint. Tak.
Jeg ville lige sikre mig, at De ikke fjollede mere rundt med gassen.
- Gas? - Gas.
Gas.
- Toni, jeg er en slyngel, en ussel slyngel. - Nej, Julian.
- Ville du tage livet af dig på grund af mig? - Dumt, ikke sandt?
Jeg er en slyngel, den største slyngel i verden.
Hør, nu begynder det snart at lyde som pral.
Det er ikke din skyld. Jeg kendte til forholdene.
- Du har altid sagt sandheden. - Jeg skulle have holdt min mund.
Nej. Du er en anstændig fyr. Det er derfor, jeg forelskede mig i dig.
Nu giver jeg dig tilbage til din kone og dine børn.
Jeg håber, du bliver lykkelig.
Nej, Toni. Alt skal være godt igen.
Jeg vil gøre det godt igen.
Du tager mig med på endnu en sjov weekend på et eller andet motel.
Ikke flere weekender, ikke flere moteller. Toni, jeg vil giftes med dig.
Hvad mener du, giftes?
Du ved, giftes, med dommeren, blodprøverne, attesten.
- Men hvad med din kone? - Jeg bliver skilt fra hende.
- Børnene? - Dem bliver jeg også skilt fra.
- Det er ikke sjovt. - Jeg skulle have gjort det for længst.
Skat, når jeg tænker på, at du var klar til at dø på grund af mig...
Julian, du elsker mig virkelig.
Har du nogensinde været i tvivl?
- Julian, ikke nu. - Hvorfor ikke?
Igor er inde ved siden af. Han kan høre alt.
- Igor har været inde ved siden af før. - Men da kendte jeg ham ikke.
Hør, jo tidligere, vi flytter dig ud herfra, jo bedre.
Nu, hvor du skal være fru Julian Winston.
Tænk engang. Mig, en gift mand.
- Jeg mener, mig, gift med dig. - Julian, hvad skal der blive af hende?
- Din kone? - Hvorfor taler vi hele tiden om min kone?
Du skal have bragt nogle ting i orden med hende.
- Hvad vil du gøre? - Enkelt. Smut, ud af vagten!
Siger du sådan, når du bliver træt af mig?
- "Smut, ud af vagten"? - Nej, det her er anderledes, skat.
Jeg elsker dig. Min kone og jeg... Jeg kendte hende ikke engang.
Hvordan kom de tre børn? Med pakkepost?
Nuvel, i starten var jeg høflig.
Hold nu op med at bekymre dig om min kone. Hun skal nok få det godt.
- Hvis nu hun nægter at give dig skilsmisse? - Det vover hun ikke. Glem nu hende.
Det kan jeg ikke.
Tanken om at bryde ind i dit hjem ødelægger det lidt for mig.
Du bryder ind i mit ægteskab. Du bryder ikke ind i mit hjem.
Jeg bryder i hvert fald ind.
Du tror det måske ikke, men jeg har visse normer.
Toni, jeg har ikke villet komme ind på det...
men hvad nu, hvis jeg fortalte dig, at det er min kone, der vil skilles?
Mener du, hun har opdaget det med os to?
Lad os bare sige, at hun også vil have sin frihed.
I så fald vil jeg være stolt af at gifte mig med dig.
- Hvad helvede laver De her? - Jeg ordner Tonis vindue.
Hvis hun skal vente på viceværten, kan hun vente evigt.
Tak, Igor.
Sig, han skal se at smutte og komme igen senere.
Julian, vær nu ikke så utålmodig.
Nu, hvor vi er forlovet...
burde vi så ikke gøre noget for at fejre det?
Jeg har det.
Lad os gøre noget, vi aldrig har gjort før.
Du kan tage mig med i byen i dagslys.
Fik du nok surkål?
- Jeg vil møde hende. - Hvem?
- Din kone. - Min kone?
Jeg vil have tingene på det rene med hende.
Hør nu. Det er virkeligt ikke nødvendigt.
Jeg vil høre hende selv sige, at hun vil forlade dig.
Det vil hun. Har jeg nogensinde løjet for dig?
- Du arrangerer det, ikke også, Julian? - Hvad?
At jeg kan møde din kone.
Hun skal ikke opfatte mig som en, der bryder ind i et hjem.
- Bryder ind i et ægteskab. - Jeg vil ikke skjule mig for hende.
Tro mig, du løber aldrig på hende.
Julian, hvis jeg ikke møder din kone, bliver jeg ikke lykkelig.
Hvis jeg ikke er lykkelig, så er du ikke lykkelig.
Jeg vil vædde på, han snød og brugte en lineal.
- Hvornår kan jeg møde hende? - Du kan stole på mig.
- Du skal sværge. - Det kunne ikke falde mig ind.
- Lad os nu lade det hele ligge. - Okay, vi lader det ligge.
Ved du, hvad det her står for?
- Farvel, Julian. - "Farvel"?
Det var dejligt at kende dig.
Et øjeblik. Toni, kom tilbage. Lige et øjeblik. Toni!
Du skal nok møde hende.
Du skal nok møde hende!
- Åh, Señor Sanchez... - Venter doktoren?
Jeg prøvede at ringe til FN, men De var gået.
Doktoren har måttet stryge alle aftaler i dag.
- Det var ærgerligt. - Men nu, hvor De er her...
kan vi jo tage røntgen af den tand, der generer Dem.
Fint med mig.
De er da ikke bange for dr. Winston, vel?
Det er pudsigt, af natur er jeg ikke en kujon.
Faktisk er jeg kendt i mit hjemland som El Bravo, den modige.
El Bravo. Hvad siger man så?
Jeg har overlevet seks blodige revolutioner. I FN har jeg...
lyttet til en ni timer lang tale af den bulgarske delegerede.
Og dog, når det kommer til tandlæger...
Tjah, vi har alle vore små svagheder.
- Jeg har adskillige store. - Hør nu, Señor Sanchez.
Jeg kan ikke styre mig selv.
Der er noget provokerende ved en sygeplejerske i uniform.
Ingen tant og fjas, ingen prydelser, bare den fundamentale kvinde.
Hold nu fast i den der med fingeren.
Sådan.
Rolig, ellers tager den fundamentale kvinde et røntgenfoto af Deres næse.
Sid stille.
Sådan.
Tak.
Sådan.
Frøken Dickinson, De er en attraktiv kvinde, og dog prøver De at skjule det.
Meget vellykket, sågar.
Vi latinamerikanere kan se skjult skønhed.
I århundreder var vores kvinder dækket af mantiller, lange kjoler, slør.
I selvforsvar måtte vi udvikle et instinkt...
- for at gætte, hvad der lå skjult. - Jeg laver en ny aftale til Dem.
De er meget charmerende, kære, og nem at tale med.
- De er en kvinde, der er rar at kende. - Hvad med næste fredag kl. 17?
- Vidunderligt! Hvor skal vi mødes? - Dette er mellem Dem og dr. Winston.
Jeg håber, vi kan få en aften sammen, med stearinlys, bløde guitartoner...
- Tager De Deres kone med? - De ville ikke synes om hende. Ingen gør.
Lad os sige næste fredag, efter min aftale her.
Señor Sanchez, det kan jeg ikke. De er en gift mand.
Jeg forstår ikke. At jeg er en gift mand er mit problem.
Hvad har det med Dem at gøre?
Jeg ville ikke være forudindtaget hvis De var gift.
Señor Sanchez, hvordan har De det? Kom. Jeg kan tage Dem nu.
Jeg kan ikke tage Dem nu.
Frøken Dickinson, undskyld at jeg sådan løb min vej i morges.
- Jeg klarede det. - Det vidste jeg.
De vidste, jeg kunne. Jeg vidste det ikke.
Men jeg gjorde det. Jeg flyttede alle Deres aftaler.
Jeg sagde, De skulle til tandlæge. Det blev de glade for.
Jeg kan altid regne med Dem, når det kniber.
Hvis De ikke skal bruge mig længere, så tager jeg hjem.
Jeg tager den.
Hallo?
Bare rolig. Du skal nok møde hende.
- Frøken Dickinson. - Ja, doktor?
Har De travlt her til aften?
Næ, doktor, hvis der er noget, jeg kan gøre for Dem.
Jeg tænkte, De måske ville have en drink sammen med mig.
Inviterer De mig ud?
Hvorfor? Er der andre inde i det skab?
Jeg forstår ikke.
Det er da helt naturligt for en læge at invitere sin sygeplejerske ud.
Efter ti år er dette første gang, De inviterer mig ud.
Bedre lidt sent end lidt aldrig.
Og jeg blev pludselig klar over, at jeg ikke anede...
hvordan Deres liv er uden for kontoret.
Fortæl mig om Stephanie Dickinson, civil person.
- Jeg ved ikke, hvor jeg skal begynde. - Det er et godt sted.
- Jeg bor i Jackson Heights. - Så meget ved jeg.
- Alene? - Ja.
Nej, jeg bor sammen med min søster Anna, hendes mand og deres to drenge...
og en bulldog, der hedder Max.
- Det lyder hyggeligt. - Ja. Jeg kan godt lide store familier.
Jeg hjælper Anna med madlavningen.
Efter maden går jeg tur med hunden, læser, ser tv, hvis der er en god dokumentar.
- Af og til spiller vi Matador. - Matador. Det er skægt.
Min svoger er meget god til det, men han snyder.
Om lørdagen tager jeg de to nevøer med ind til byen.
Vi tager i zoologisk have eller i parken.
Hvad laver De, når De har ferie?
Da bliver jeg en anden person: Uafhængig, eventyrlysten.
- Jeg pakker min lille Volvo... - Det er en god bil.
Den er købt brugt. Jeg bryder op og kører til Cape Cod.
- Alene? - Ja. Kun mig, min malerkasse og Max.
- Max? - Hunden.
I de to uger går jeg med cowboybukser og i bare fødder...
og maler som en gal.
Hvad med Deres privatliv? Jeg mener...
- De mener mænd? - Ja.
- I øjeblikket er der ingen mænd. - Men det har der været?
Doktor, jeg er ingen sexgudinde, men jeg har ikke tilbragt hele livet i et træ.
Som ganske ung var jeg gift, men det gik ikke.
- Gift? Det anede jeg ikke. - Det gjorde han heller ikke.
Og engang var jeg dybt forelsket. Det varede længe, men...
- Men? - Han kunne ikke forlade sin kone.
- Også ham. - Hvad mener De, "også ham"?
Intet. Jeg tænkte på et lignende tilfælde.
I dette job møder man ikke andet end gifte mænd.
Man skulle tro, alle ungkarlene har gode tænder.
Jeg havde ikke troet, jeg skulle blive gammeljomfru.
Gammeljomfru? Sludder. De har masser af tid endnu.
Jeg har talt meget, og jeg er bange for, jeg kommer for sent hjem til maden.
Frøken Dickinson.
Jeg er glad for, at vi fik denne lille snak.
De er en meget usædvanlig person: Følsom og gavmild.
Ja, jeg er vel god nok.
Jeg har en ide om, at når jeg har problemer, kan jeg regne med Deres hjælp.
Det ved De godt er sandt, doktor.
Men nogle gange opstår der et problem, som er så svært, at...
Vil De ikke give det et forsøg?
Frøken Dickinson, De kunne gøre mig en stor tjeneste.
Ser De, jeg har desperat brug for en kone.
- De må ikke misforstå mig. - Jeg havde ikke regnet med...
Jeg har kort brug for en kone, i femten-tyve minutter.
Femten-tyve minutter?
Jeg fremlægger det her meget dårligt.
Jeg skal bruge en, der kan spille min kone.
- En som mig. - Hvis bare De ville.
Det ville ikke omfatte...
De skal blot fortælle en bestemt person, at De vil skilles.
Jeg har bestemt mig for at ville giftes.
- Det har jeg nok ikke fortalt. - Nej, det har De ikke.
Nuvel, det har jeg. Hendes navn er Toni Simmons.
Jeg skal give Dem en besked. Hun lever.
Det er blot en del af det.
Mit problem er, hun tror, jeg allerede er gift.
Hvor har hun fået sådan en ide?
Jeg havde mine grunde.
Men det reder jeg ud senere. Jeg skal have støvet en kone op.
Stop støveriet og sig sandheden til pigen. Godaften.
Jeg kan ikke sige noget til hende nu. Hun kunne finde på...
Altså, hun er meget ung, og hun har haft en masse uheldige oplevelser.
Jeg er den første anstændige mand, hun har mødt.
Citerer De hende eller Dem selv?
Toni er en vidunderlig pige.
Hun vil ikke giftes, før hun har mødt min kone.
Hun er meget ligetil, hun vil ikke bryde ind i hjemmet.
Jeg mener ind i ægteskabet. Er det ikke sødt?
- Bedårende. - Hun arbejder i Stereo Heaven.
- Hvis bare De kunne opsøge hende... - Beklager. Jeg hader løgne.
Ikke mere end jeg gør, frøken Dickinson, ikke mere end jeg gør.
Men for at komme ud af denne her, ligger min lykke i Deres hænder.
I årevis har disse hænder kun holdt på Deres instrumenter...
og Deres aftalekalender.
De har kunnet håndtere Deres lykke uden min hjælp.
Og nu vil De bruge mig på denne usle måde.
De narrede mig til at tale om mig selv, så...
Det, De har gjort, er ikke pænt, doktor. Slet ikke pænt.
Man kan ikke få ordentlig hjælp nu om dage.
Jeg troede, vi skulle i zoologisk have i dag.
Dette er bedre end zoologisk have. Her, køb jer en is.
Jeg er derovre i pladeforretningen. Jeg møder jer her bagefter.
Godt.
- Har I ikke denne her i mono? - Den laver de ikke mere.
Lad mig se på lageret. Vi har måske stadig en hjemme.
Kan jeg hjælpe?
Nej tak. Jeg kigger bare.
- Hvornår får I Horowitz-koncerten? - Den skulle komme senere på ugen.
- Tak. - Velbekomme.
Leder De efter noget særligt?
Horowitz-albummet, hvis jeg bestiller det nu, vil De så sende det til mig?
- Bestemt. Må jeg bede om Deres navn? - Fru Julian Winston.
Har De en konto hos os?
Nej, men min mand handler her meget.
- De må kunne huske min mand. - Jeg har muligvis hjulpet ham engang.
Det ville ikke overraske mig.
- Undskyld? - De hørte måske ikke mit navn.
Fru Julian Winston.
Marcia.
Tager du denne her? Min kunde? Den her klarer jeg.
Ja.
Fru Winston, jeg er Toni Simmons. Jeg tror, De er her for at se mig.
Dr. Winston, min mand, sagde, at De var meget ivrig efter at møde mig.
Her er jeg så.
Har han fortalt om vores planer?
- Skilsmissen. Selvfølgelig. - Og?
- Og hvad? - Det gør ikke noget?
Doktoren og jeg er enige om skilsmissen.
De aner ikke, hvor glad det gør mig.
- Det glæder Dem? - Ser De, fru Winston...
Kald mig Stephanie.
Trods alt forbliver jeg ikke fru Winston meget længere.
- Så gør det altså noget? - Selvfølgelig ikke.
Tingene er blevet umulige mellem doktoren og mig.
De aner ikke, hvor glad jeg er for at høre det.
Det glæder mig.
Må jeg spørge Dem om noget?
Er De helt sikker på, at De elsker Julian?
- Om jeg elsker ham? - Gør De?
Vanvittigt. Vildt. Desperat.
Så længe, De er glad for ham. Jeg ønsker ikke, at han bliver ulykkelig.
Det forstår jeg, især efter så frygteligt et ægteskab.
Det var ikke så frygteligt. Vi var gift i ti år, og vi...
Jeg ser, De ikke går med ring.
Når noget er slut, så er det slut.
Jeg håber bare, at De er mere heldig med Julian end jeg var.
Det bliver jeg sikkert. En ting nager mig dog...
Jeg vil gerne spille denne her for Dem, hvis De lige kommer...
- Hvem fortæller det til børnene? - Børnene?
Det bliver hårdt at fortælle tre små børn noget så frygteligt.
Tre. Vi må fortælle dem det.
Tre.
Jeg fortæller dem det. Julian er ikke god til sådan noget.
- Hvordan vil de tage det? - De vænner sig til det.
Nu kan jeg give dem al min opmærksomhed.
Jeg har haft travlt med at hjælpe Julian i jobbet.
- Han har ganske vist en sygeplejerske. - Ja. Jeg hører, hun er fantastisk.
Det er hun.
Sådan en gennemført gammeljomfru, sikkert vanvittigt forelsket i chefen.
- Har Julian sagt det til Dem? - Nej, ikke helt præcist.
Men en aften hvor han arbejdede sent, blev jeg jaloux på frøken Dickinson.
Han lo højt, da jeg fortalte ham det.
- Har De nogensinde været jaloux på hende? - Nej.
En kvinde, der gifter sig med Julian, må ikke være besidderisk.
Jeg ved, Julian nok har moret sig med andre.
Men når en mand har et frygteligt ægteskab...
Lad være med at gentage det. Nu må jeg virkelig gå.
Fru Winston, De stillede mig et spørgsmål og nu vil jeg stille Dem et.
Er De sikker på, De ikke længere elsker ham?
Selvfølgelig elsker jeg ham ikke længere.
Men man kan ikke forlade en mand efter så mange år uden at føle lidt smerte.
En mand, som man har delt normale hverdagsting med.
Bekymret sig for hans frisør, lavet sandwiches til ham.
Han elsker sandwiches med kylling og æggesalat.
Og købt hans skjorter, hans pyjamas, hans lommetørklæder, passet på ham.
Lavet aftaler for ham, en mand, der er Deres nu.
I hvert fald næsten Deres. Jeg ved ikke, hvad der går af mig.
Som jeg dog sludrer. Det må være musikken.
Sørger De for, at jeg får det Horowitz-album?
Selvfølgelig. Skal jeg skrive det på hr. Winstons konto?
Jeg må hellere vænne mig til selv at betale.
- Skal det sendes til Deres hjem? - Ja.
Nej. Send det til Glenwood 975, Jackson Heights, lejlighed 3A.
Er De flyttet?
Jeg har pakket alt, også børnene, og er flyttet ind til min søster.
Jeg mente, at det var bedst for alle.
Fru Winston!
Hvad med Deres fremtid? Hvad skal der blive af Dem?
Jeg rider ind i solnedgangen.
Jeg ville bare sikre mig, at De havde det godt.
Jeg skal nok skrive til Dem hver dag.
Fru Winston!
De skal vide, at jeg synes, De er en meget venlig, charmerende...
og meget modig kvinde.
Mange tak, min kære.
- Jeg troede, det var Toni? - Hvad om det var?
Jeg ville hente min barbermaskine i hendes lejlighed.
Hvorfor skulle den være der?
Man kan ikke skære pulsåren over med en barbermaskine.
Jeg tog hendes barberblade.
- Bland Dem uden om min forlovedes liv. - Forlovede.
Hør, hr. Tandlæge, hold op med at føre pigen bag lyset. De forlader jo ikke konen.
Til Deres oplysning, hr, så skal Toni og jeg giftes.
- Det har hun ikke sagt. - Skulle hun det?
Hej, Igor. Det er et nyt håndklæde!
Hej, Julian.
Jeg har lige hørt de gode nyheder. Tillykke.
Tak, Igor. Det varer dog lige lidt endnu.
- Først er der skilsmissen. - Er skilsmissen ikke gået igennem endnu?
Giver du ikke Tarzan her sin barbermaskine?
Undskyld, Igor, jeg skulle have afleveret den.
De er altså endnu ikke blevet skilt?
Dem gad jeg godt have i min stol et par minutter.
- Tak. - Næste gang kommer De påklædt.
Skal jeg stadse mig ud for at barbere mig?
Hvorfor er du så sent på den?
Julian, jeg havde en gæst i butikken i dag. Din kone.
- Hun kom? - Hun var strålende.
Opførte sig fantastisk. Hun er en rigtig dame.
Jeg gifter mig jo ikke med hvem som helst.
- Så er alt på plads igen? - Julian, du løj for mig.
Aldrig! Hvad sagde hun? Jeg benægter alt.
Du er måske ikke selv klar over det, men din kone elsker dig stadig.
Jeg siger dig, din kone elsker dig stadig.
Sagde hun ikke, at hun var indforstået med skilsmissen?
Hun gør det kun for at gøre dig glad. Hun er vild med dig.
Rolig nu. Fortæl mig, hvad det fjollehoved... hvad min kone sagde.
Det var ikke hvad hun sagde, som hvad hun ikke sagde.
Fortæl mig det, hun ikke sagde. Ord for ord.
Det var den måde, hun talte om dig, din frisør, dine skjorter, lommetørklæder.
Jeg fik en klump i halsen.
Og så nævnte hun de sandwiches med kylling og æggesalat.
Siger du, hun pralede af sine pokkers sandwiches?
Hun pralede ikke. Hun fortalte det bare. Det lød, som blev de lavet af kærlighed.
De blev lavet med for meget mayonnaise.
Næste gang får hun et slag over munden med dem.
Der er noget ondt gemt i dig. Den pæne dame, der...
"Den pæne dame"? Er du nu blevet min kones sagfører?
- Du ville se hende. Det ordnede jeg. - Det var en fejl.
Hvis jeg aldrig havde mødt hende... Det gjorde jeg, og jeg kunne lide hende.
- Især da jeg så hende med børnene. - Børnene?
Havde hun børnene med?
De ventede på hende på den anden side af gaden.
Ikke den lille pige, kun de to drenge.
- Det var nok de pokkers nevøer. - For resten, hvor gammel er Peter?
Peter?
Det er den store dreng, ikke?
Ja.
Ja, det er da Peter.
- Lad mig se, hvor gammel er han blevet. - Du sagde, han var otte.
- Hvis det er, hvad jeg har sagt. - Han lignede mere en på tolv.
Nuvel... nej, det er den yngste dreng, der er otte...
Peter er tolv.
Det er ret interessant, når man tænker på, at I kun har været gift i ti år.
Kom nu, Julian, sig sandheden.
Okay så.
Sandheden er, at Peter blev født for tidligt. Han blev født, før vi blev gift.
Det glæder mig. Det bekræfter alt.
Hvad mener du?
Her er en kvinde, der gav sig selv hen til dig, inden I blev gift.
Det beviser, det var ægte kærlighed.
For Guds skyld, Toni.
Jeg ville føle mig skyldig, hvis jeg...
Toni, jeg har jo sagt, at hun vil skilles lige så meget som jeg vil.
Og af en ret god grund.
Hvilken god grund?
Jøsses da!
En anden fyr.
Din kone? En anden mand? Det ville overraske mig.
En mand med et normalt ego ville ikke lyve om det.
Du har nok ret.
Det faktum, at hun har været dig utro, gør det hele lidt mere behageligt.
- Så længe du er glad. - Hvorfor skulle hun ikke have en kæreste?
- Du har jo en elskerinde. - Din skøre kugle.
Julian, hvis vi skal ud at spise og i biffen...
Hvad om vi bliver hjemme og koger noget sammen?
- Jeg synes ikke, vi skal gøre det her mere. - Hvad?
Du skal skilles. Vi burde passe bedre på.
- Det må ikke blive alt for rodet. - Nej. Men skat...
Det varer kun seks uger, mens hun tager til Reno.
Reno? Jeg sender hende fandme til Mexico til en hasteskilsmisse.
Ind, ud, slut, bingo.
Tror du, han gifter sig med hende?
- Hvem? - Din kones kæreste.
- Det ved jeg ikke. Måske. Hvem ved? - Jeg er nysgerrig.
- Hvordan er han? Hvad laver han? - Jeg aner det ikke. Jeg kender ham ikke.
Vil du ikke gerne møde ham? Se ham an?
Toni, du får det udtryk i ansigtet. To, tak.
Julian, den mand kan jo blive dine børns stedfar.
Måske bestjæler han din kone, udnytter hende eller slår hende. Vi må møde ham.
Nej.
Så gør jeg det. Nu jeg kender hende, ringer jeg bare til hende.
Nej, det må du ikke!
Vil du ikke gøre denne ene lille ting for mig?
Nej!
Det er sådan en lille ting. Vi finder jo bare en mand...
Nej!
Nu må De undskylde mig. Jeg skal fremkalde røntgenbilleder.
Jeg fortalte om det kæreste-værk for hurtigt.
- Jeg bliver færdig med fru Durant, og... - Det hjælper ikke.
Manner, De er jo så prikken som Deres pokkers kaktus.
- Hvad foregår der mellem jer to? - Intet særligt.
Prøv ikke at narre mig, doktor. Jeg har en god næse for seksuelle spændinger.
Meget morsomt, fru Durant. Meget morsomt.
Åbn.
- De ødelægger røntgenbillederne. - Hør, frøken Dickinson...
Hør selv her. Jeg optrådte som Deres kone. Godt, hvis jeg selv skal sige det.
Alt for godt. Toni tror, De stadig er forelsket i mig.
- Jeg? - Ikke Dem, min kone.
- Hvor får hun sådan en ide fra? - Fra Dem.
Sludder. Jeg optrådte som en værdig, civiliseret kone, klar til skilsmisse.
Jeg kunne ikke tage let på situationen på grund af børnene.
Hvorfor tog De dem med? Det var det, der rørte hende.
Om lørdagen har jeg dem altid med.
Hvis jeg ikke må tilbringe weekenderne som jeg vil, siger min kaktus og jeg op.
- De ved, jeg ikke klarer det uden Dem. - Selvfølgelig ved jeg det.
Hjælp mig, ikke som ven, men som sygeplejerske. Det er Deres pligt.
Ja. Mine problemer med Toni sætter deres spor på mit arbejde.
Jeg har lige gjort fru Durant ondt. Det er første gang, det er sket for mig.
Synd, det ikke var Harvey Greenfield.
De har spillet min kone en enkelt gang, og De nød det. Indrøm det.
- Ja. Det var ikke helt dårligt. - Okay.
Her får De chancen for at spille returrollen.
Skuespillere stopper ikke efter første opførsel.
Jeg mister altså en mand og får en elsker? Jeg er i det mindste ikke forladt.
Godt. Vi skal finde en, der kan spille rollen som Deres kæreste.
Hvad med Señor Sanchez? Han snuser rundt om mig.
Deres svoger, den luskede Matadorspiller?
Doktor, skal jeg også selv komme med rekvisitterne?
- De må finde en til mig. - Det bliver ikke nemt.
Jeg mener, vi skal finde en, vi kan stole på.
Er jeg sent på den?
- Du kommer faktisk i rette tid, Harvey! - Ikke ham!
Hvad foregår der? Hun hader mig godt nok.
Der tager du fejl.
Harvey, kunne du tænke dig at få din venindes tænder ordnet gratis?
DEN SKÆVE SKIVE
- Jeg troede aldrig, De kom. - De mener vel, at De håbede.
Denne vej, hr. Greenfield.
- Hvorfor valgte De dette sted? - Det er et nyt in-sted.
- Jeg kender det ikke. - Det gør ingen. Derfor er det populært.
Nå, hvad vil De have at drikke?
- Lad os skeje ud og drikke champagne. - Meget vel, madame.
Ikke udenlandsk.
- Hvor er de? - De kommer.
De ser helt anderledes ud, når De klæder Dem pænt på.
På kontoret ligner De et kæmpestort plaster.
Jeg er aldeles ligeglad med, hvad De synes om mig.
Husk på, at jeg er Deres elsker. Det er grunden til, at I skal skilles.
Så vi må hellere være lidt vilde med mig, ikke sandt?
Deres hånd.
- Hvad med den? - Den ligger på mit knæ.
Undskyld, jeg troede, det var mit.
- Skal vi danse? - Jeg vil hellere gå på glødende kul.
Det her bliver jo en pragtfuld aften.
Jeg vidste ikke, man laver champagne i Idaho.
- Drik. Så ser jeg bedre ud for Dem. - Så meget vin er der ikke i hele verden.
- På vores kærlighedsaffære. - Gud forbyde det.
Der er de.
- Hurtigt. - Hurtigt hvad?
Vær naturlig, romantisk. Flirt med mig.
Siger De, jeg skal være naturlig og flirte med Dem samtidigt?
De er virkelig en lus.
En whisky med vand og en whisky med soda, tak.
- Julian, ikke kigge, men din kone er her. - Min kone. Sludder.
Nej, jeg er sikker på, hun sidder der med den mand.
Det er godt nok min kone. Med sin kæreste.
- Hvad siger man så? - Dette er pinligt.
- Du insisterede jo på at møde ham. - Nu føler jeg mig som en spion. Lad os gå.
Når nu vi er her, hvordan kan vi vide, det er hendes kæreste?
Hvem skulle det ellers være? Prøv da selv at se på dem.
De er meget kærlige.
Ja, det er de.
Jeg troede, hun kun spillede Matador.
Ikke så hurtigt. Det er ikke sikkert, jeg kan betale for det.
Bare rolig. Dr. Winston gav mig penge til regningen.
Tak.
Jeg tror ikke, de har set os. Vi må hellere gøre noget. Lad os danse.
- Men da jeg spurgte... - Hold mund og dans.
Hun danser også.
Alt ved din kone overrasker dig åbenbart.
Det er så længe siden, vi rigtigt har talt sammen.
Kom så, jeg vil se lidt nærmere på dem.
- Deres hånd! - Jeg er kun et menneske.
Så knap.
- Åh, undskyld. - Hej, Julian.
- Sikke et sammentræf. - Godaften.
- Lad mig præsentere jer for... - Hej, skat.
Jeg er Harvey Greenfield, kæresten.
- Harvey, dette er min mand. - Godt at møde Dem, gamle.
- Jeg har hørt meget om Dem. - Må vi byde på en drink?
Nej. Det vil sige...
Vi er civiliserede mennesker, med mindre I to vil være alene.
Nej da! Jeg mener, vi er civiliserede.
Hør, sæt jer ved vores bord. Jeg betaler i aften.
- Hvad synes du om ham? - Spørg mig senere.
Det er sært at se dig på en natklub. Jeg vidste ikke, du svang dansebenet.
- Du har aldrig rigtigt kendt mig, kære. - Kan vi få et par glas mere, tak?
Julian tænker på mig som hjemmegående...
på grund af alle de år, jeg har været fanget af børnene.
Selvfølgelig.
Forresten, hr. Greenfield, hvad synes De om børn?
De smager da godt.
Det er en vittighed, der kommer fra en mand, der vil skjule sine følelser.
- Inderst inde ved jeg, De elsker børn. - Inderst inde.
Inderst inde. Ja, især jeres. Jeg er vild med dem.
Hr. Greenfield, hvad arbejder De som?
- Jeg arbejder ikke, skat, jeg er skuespiller. - Skænk vinen op.
Skuespiller? Er det ikke en meget usikker profession?
Kun økonomisk.
Det er lidt af en pige, De har der, Julian.
Jeg hører, at det snart sker mellem jer to.
Så hurtigt som muligt.
- Jeg synes ikke rigtigt, det sømmer sig... - Pjat, Toni.
Vi har ikke noget at skjule for dem.
Det bliver i familien. Stephanie og jeg har intet at skjule.
- Lad os tale om noget andet. - Se hendes rødmen. Er hun ikke sød?
Hun er afvisende, når vi er ude. Men når vi er alene, for pokker da.
Jeg glemte, De kender hende lige så godt. Hun er helt...
- Lad os få en drink mere. - Festen er ved at dø hen.
Der er du, Harvey. Undskyld, jeg er sent på den, skat. Hej, alle sammen.
- Vil De ikke sidde? - Nej, hun vil ikke sidde.
- Vi må tale sammen. Forretning. - Havde vi en aftale eller ej?
I må have os undskyldt. Hun er datter af min tv-sponsor.
Fjollet debutant. Jeg er tilbage straks.
Hvad laver du?
Stille, eller du må nøjes med dine gamle tænder.
Undskyld mig, jeg skal lige pudre næsen.
- Skal jeg gå med Dem? - Nej, kære. Jeg klarer det.
- Nå, Julian. - Hvad er der galt?
- Han er en bums. - Det vil jeg ikke kalde ham.
Jeg så hende give ham nogle penge under bordet tidligere.
- Det har ikke noget at sige. - Så du hende pigen?
Jeg var lidt uopmærksom.
Da hun bøjede sig frem, så det ud som om hun havde knæene inde i kjolen.
Jeg kunne komme med masser af forklaringer, men du får sandheden.
- Jeg er medlem af CIA. - CIA?
- Jeg troede, du var tv-skuespiller. - Det er mit dække.
Hvis du ser mig med en anden pige, så lad som om du ikke kender mig...
ellers kan det bringe mit liv i fare.
Det ville jeg aldrig gøre.
Det er lige meget, hvad vi mener om ham. Min kone elsker ham.
Elsker ham? Så du ikke, hvor ydmyget hun var?
- Hvad vil du, jeg skal gøre ved det? - Vi må redde hende fra den mand.
Manden har nok bare fået for meget at drikke.
Du forsvarer ham hele tiden. Det gør mig gal, at du var så venlig imod ham.
Julian, min respekt for dig daler for hvert minut.
- Er festen stadig i gang? - Ikke for Dem, hr. Greenfield.
- Sådan behandler man ikke min kone. - Det var for sjov.
Og sådan som De behandler min pige. Jeg synes, De skal forsvinde roligt...
og aldrig se min kone igen. Eller mine børn.
Et øjeblik, fister.
Hvis jeg hører, De har generet Stephanie, slår jeg alle Deres tænder ud.
- Så må De sætte dem på plads igen. - Forsvind!
Så er han vist sat på plads.
Julian, da, jeg har aldrig før set dig så fysisk.
- Du var flot. - Det er ingenting.
Skal vi ikke tage hjem til dig, hvor vi kan være alene?
Det kunne være dejligt.
Jeg er lidt træt, så jeg tager hjem. Hvis I vil have mig undskyldt.
Tager De hjem alene? Uden en til at følge Dem?
Det er jeg vant til. Tak. Godaften.
Vent. Julian kan sætte mig af og så køre Dem hjem.
- Nej, det kan jeg ikke. - Det vil han gerne. Ikke sandt, kære?
Så er det afgjort.
Tak. Det er så længe siden Julian og jeg er taget hjem sammen.
Du er en rigtig lille ordner.
Jeg sætter hende af og kommer hjem til dig.
Nej, Julian, ikke i aften. Bliv hos hende.
- Hvad skal jeg gøre med hende? - Du skal være meget venlig.
- Hør nu engang... - Meget venlig, for min skyld.
Jeg ved, hvor ivrig De er efter at sætte mig af og komme hjem til Toni, så...
- Jeg skal ikke hen til hende. - Skal De ikke?
Toni mente, De så så ydmyget ud, og bad mig blive hos Dem.
Blive hos mig?
Lad os lige få en ting på plads.
Er det meningen, vi skal tilbringe natten sammen?
Nej. Jeg har tænkt lidt og vil fortælle hende sandheden.
Jeg køber en gave og siger sandheden, så vi kan blive gift.
- Så er alt godt. - Nej, det er ikke.
Når hun finder ud af, at jeg løj, gør hun noget desperat.
Det er Deres fejl. De gjorde mig til en nar i klubben. Harvey gjorde sit bedste.
- De havde ikke behøvet se så ydmyget ud. - Jeg blev ydmyget.
De har denne fikse ide omkring mænd, der ødelægger ethvert muligt forhold.
- Det er derfor, De hader Harvey. - Ham kan man hade uden grund.
De af-femininiserer Dem selv. Jeg har bemærket det på kontoret og omkring mig.
Jeg er ansat som receptionist og sygeplejerske, ikke som geisha.
De er bange. De er bange for følelser, bange for intimitet, bange for at leve.
Hvis De lever det rette liv, så har De ret.
Jeg fortæller det for Deres egen skyld.
Pudsigt, når folk sårer en er det altid for ens eget bedste.
Drej til højre ved næste hjørne.
- Hej, Igor. - Hej. Har I Aïda med Callas?
Ja. Jeg har ikke hørt din skrivemaskine på det sidste.
Jeg er for trist til at arbejde. Gid, min mor havde været på pillen.
- Hvad er problemet, en pige? - Nej, det er jeg vokset fra.
Sex er for teenagere. Der mangler vist noget andet.
- Jeg ved ikke hvad. - Jeg ved præcist, hvordan du føler.
- Må jeg læse dit skuespil engang? - Ja, det ville være dejligt hvis nogen gad.
Det gad jeg godt.
- Vil du have den i en pose? - Nej, jeg vil høre den her.
Står du altid deroppe på den måde.
Her er ingen, der kigger. De fleste kunder er til klassisk.
- Hvad laver du her? - Frokostpause. Jeg har en gave med.
En gave? Jeg har ikke engang fødselsdag eller noget.
Åbn den.
Lad os gå ud bagved.
- Ih, hvad mon det kan være. - Gæt.
- Sorte læderbukser. - Kan du ikke tænke lidt større?
Hvad kunne være større end sorte læderbukser? Okay, jeg giver op.
En minkstola!
Og et kort.
"Deres næste aftale er den..."
"Som altid, Julian." Hvor sødt.
Skal du ikke prøve den?
En minkstola.
Okay, hvad er det, du vil fortælle mig?
Hvorfor tror du, jeg vil fortælle dig noget?
Du er ikke nærig, men du er heller ikke den største ødeland.
Faktisk var der noget, jeg ville fortælle dig.
- Det er om mig og min... - Din kone?
- Jeg forstår. - Gør du?
Ja.
I går aftes var du og hun... For gamle dages skyld.
Det er absurd.
Du skal ikke undskylde. Det var jo mig, der bad dig være venlig mod hende.
Det var så op til dig at afgøre, hvor venlig.
Hør, Toni, det er slet ikke sådan noget.
Ser du, det er sådan, at Stephanie er...
- Ja? - Frøken Simmons.
Kommer De ikke lige her et øjeblik?
Jo, hr. Shirley.
Må jeg spørge, hvad der foregår?
Herren leder efter et stereoanlæg som passer til farven på konens mink.
Når jeg tænker på, hvor mange tosser, der løber frit rundt i byen... Fortsæt.
Nå, gå videre. Du sagde, at Stephanie er...
Jo, ser du, Stephanie er...
Kom nu, lad mig høre. Du kender mig. Jeg kan tilgive alt andet end løgne.
Glem det.
Lad mig prøve ad. Du har et problem med Stephanie, ikke sandt?
- Lad mig se, drikker hun? - Nej.
- Er hun kleptoman? - Nej.
Tager hun syre?
Der er kun én ting, jeg ved en mand ville skamme sig over at tale om.
Stephanie er ikke nymfoman.
Jeg gættede det. Var det det, du kom for at fortælle mig?
- Fortæl mig alle detaljerne. - Hvad kan jeg sige?
Bortset fra, at min kone er slave af sine drifter.
Det var en pæn måde at beskrive en nymfoman på.
Du kan tænke dig, hvad jeg har gennemgået.
Du må fjerne børnene fra hende med det samme.
Hvorfor? Det smitter ikke.
Du må kæmpe om forældremyndigheden.
Nu jeg tænker på det, så ligner børnene dig ikke ret meget.
Det er alt for smertefuldt at tale om.
Din stakkels skat. At tænke sig, den forfærdelige kvinde.
Hvad siger jeg? Hun er ikke forfærdelig. Hun er vidunderlig. Jeg beundrer modet.
Nu, hvor hele den grimme historie er ude, nævner vi aldrig hendes navn igen.
Ved du, hvad jeg lavede, da du kom?
Jeg sendte en gave til Stephanie. Hun elsker Horowitz. Har du adressen?
Send den bare til kontoret. Frøken Dickinson sender den videre.
- Hej. - Hvad mener De med det? Vi ses senere.
Jeg var da påklædt denne gang.
Hvad har du der?
Det er en mink. Fra Julian.
- Min tante Bertha har en mage til. - Jeg ved det. Jeg ønskede læderbukser.
Stakkels Julian. Han troede, jeg blev glad.
Det er som i gamle dage, hvor jægeren gav sin kone døde dyreskind.
Gad vide, hvor mange mink Julian har dræbt?
Det var ikke venligt, Igor.
Tænk engang, hvor mange kvinder der ville gøre alt for den...
og jeg vil ikke engang have den.
Det her er min chance for at gøre en god gerning.
Jeg ville sende plader til hans kone. Jeg sender minken i stedet.
Hvad er der? Hun vil elske den.
Fru Winston vil aldrig acceptere en minkstola fra dig.
Hvor er kortet nu?
"Som altid, Julian."
Det må være godt nok. Det er jo også bare en slags trøstepakke.
Toni, du er en skør kugle. Men en sød skør kugle.
Señor Sanchez, De kommer ti minutter for tidligt.
Tænk engang, Arturo Sanchez for tidligt hos tandlægen.
- Det er en ny mand, ikke? - Bestemt.
I dag skyndte jeg mig.
- Ved De hvorfor? - El Bravo er tilbage.
Den kujonagtige frygt for tandlægen er fuldstændig besejret af længslen...
- efter at se den yndige frøken Dickinson. - Jeg siger, De er her.
Vent. Kald ikke på ham endnu. Har De nogensinde været til diplomatbal?
- Mig? Det bruger jeg ikke mest tid på. - I aften er der sådan et arrangement.
Det bliver kedeligt, med mindre De vil ledsage mig.
- Men Deres kone? - Skal vi have min kone med overalt?
Hun tilbringer ugen på en fedegård.
Mange tak, men jeg har ikke den slags påklædning...
Jeg kan købe alt til Dem. Jeg har 20 millioner dollars stående i Schweiz.
Det er pænt af dem, men jeg beklager.
Jeg advarer Dem, mændene i min familie er vedholdende.
200 år efter Columbus...
holdt vi ved, at jorden var flad.
En pakke til fru Winston.
- Ja, den tager jeg. - Jeg vidste ikke, dr. Winston var gift.
Det er altid et chok, når det sker for en, man kender.
Vi mangler snart akrylcement. Vil De bestille mere?
Ja, doktor. Det gjorde jeg i går.
Henrettelsespelotonen. Ikke bind for øjnene, vel?
Doktor, denne pakke er lige kommet til fru Winston.
Ja, det er en gave til Dem.
- Til mig? Fra hvem? - En af Deres fans.
"Som altid, Julian."
Til mig.
Fra Julian.
Frøken Dickinson, patientens røntgenfotos, tak.
Ja, doktor.
Jeg er helt overvældet.
Gaven... Jeg ved ikke, hvordan jeg skal takke Dem.
- Og det søde kort: "Som altid, Julian." - Hvad?
Ja, naturligvis.
Jeg ville finde noget til Dem, som De kunne lide.
De har fundet Dem i meget på det seneste.
Jeg havde aldrig drømt, at... Jeg havde ikke ventet noget som dette.
Det er fint, hvis De kan lide Horowitz.
Horowitz? Det må være navnet på buntmageren.
- Dette er Harvey Greenfields billeder. - Undskyld, doktor.
Hvad er der, doktor?
Er der noget med mine røntgenbilleder? De ved, hvor nervøs, jeg er.
Hallo, Anna. Jeg vil bede dig om at løbe over til Lucilles kjoleforretning.
Der er en aftenkjole der. Den skal du købe til mig.
Den er til i aften. Jeg skal til bal.
Doktor, De kan sige sandheden. Er der en byld?
Er nerven død?
Skal alle mine tænder ud? Doktor, tal til mig, vil De ikke nok?
Er hun din bedste ven?
Er du klar over, hvor meget jeg betalte for den mink?
Du bliver ved med at hakke på mig på grund af det.
Du lyder næsten som en ægtemand.
En kedelig ægtemand.
- Du sagde, du ville læse mit skuespil. - Tak, Igor.
- Hvad skal du til aftensmad i aften? - Det kommer an på. Hvad har du?
Vi skal ud at spise. Vil du ikke med?
Jeg er sikker på, Igor vil kede sig.
Ikke hvis du betaler. Jeg tager slips på.
Hvorfor? Er din perlekæde til reparation?
Jeg troede, vi skulle spise en rolig middag sammen?
- Igor er meget nedtrykt. - Det ligger i luften for tiden.
- Hvorfor er vi her igen? - Her møder vi ikke dr. Winston.
Hvorfor vil du ikke møde dr. Winston?
Lad mig sige det sådan: Hold mund.
Hej. Hvordan går det?
- Såret som bare pokker, at du ved det. - Det forstår jeg, Harvey, men...
Du behandlede mig som skidt og du var hr. Renligheden selv.
Jeg har det hårdt for tiden.
Da jeg løj for hende, var alt fint.
Så snart jeg ville gøre det rigtige og gifte mig med hende, gik det galt.
Du ville ikke tro på alle de problemer. Det er som at danse vals i vådt cement.
Jeg har ikke en gang haft én nat sammen med hende.
Harvey, jeg må hellere komme tilbage, inden hun ser os sammen.
Hvis du arbejder for CIA, hvorfor bruger du så tid på tandlæger?
Han er ved at sætte en mini-radiosender ind i min visdomstand.
Hvad lavede du med den frygtelige mand?
Jeg begyndte at længes efter en menneskelig stemme.
- Kan jeg få et glas øl? - Ikke din stemme.
Hvorfor skulle vi hertil i aften?
Efter sidste gang er det det eneste sted, vi er sikre på ikke at støde på din kone.
Dette er meget interessant. Hvad fik Dem til at foreslå det?
Det er det eneste sted vi er sikre på, ikke at støde på min chef.
Tak, Arturo. Ballet var storslået.
Nej. De var storslået. Hvad skal vi drikke?
Lad os få noget af det skøre Idaho-champagne.
Se engang!
Jeg kan ikke fatte, det er Stephanie.
Det er det. Jeg genkender minken.
Den kjole er ren poesi. Alle balgæster stirrede på den.
Det er en kopi af en kopi.
En pige som Dem burde kun gå med originaler.
Jeg har 20 millioner dollars stående i Schweiz...
Hun var ikke længe om at finde en ny.
- Lad mig lige høre? Hvem er den kvinde? - Julians kone.
Ikke dårligt, Julian.
- Hun er faktisk ganske attraktiv. - Mange tak.
- Jeg vidste ikke, du var til ældre årgange. - Du skulle snakke?
- Der er dr. Winston. - Hvor?
Åh nej! Jeg kan åbenbart ikke slippe væk fra den mand.
Vil De gå?
Lad os ignorere ham. Mine aftener er mine egne.
- Hvad med weekender? - De tilhører mine nevøer.
- Åh, jeg forstår. - El Bravo, De giver ikke op, vel?
Selvfølgelig ikke.
Har jeg fortalt om dengang, jeg spillede polo med et brækket ben?
Nej, fortæl mig om det.
Er det ikke kvinden fra den anden aften?
Jo, det er vist rigtigt nok.
- Hvem er hun? - Det er tandlægens kone.
- Hvem er sammen med tandlægen? - Det er hans forlovede.
- Har han en kone og en forlovet? - Det er bedre end at have to koner.
- Hvem er manden med fru Winston? - En ny kæreste.
Hvem er fyren sammen med dr. Winston og hans pige?
- Det må være hendes kæreste. - Jeg finder det hele chokerende.
Skal vi?
- Se, hvordan de danser. - De er vel ikke jaloux?
Hun burde ikke lade minken ligge at flyde på den måde...
nogen kunne jo tage den.
- Nu er det hendes mink. - Kom, lad os danse.
Her er vi så igen.
- Godaften, doktor. - Godaften, patient.
De er godt nok blomstret op.
De har engang sammenlignet mig med en kaktusplante.
Nu og da sætter den stikkende, lille ting en blomst, som nogle mennesker mener...
Frøken Dickinson, jeg misbilliger, at De har aftaler med patienterne.
Virkelig? Hvorfor arrangerede De så aftalen med Harvey?
Se dem, hvor de opfører sig høfligt. De er gennemrådne.
Hvad synes du, de skal gøre, sparke hinanden?
Rådne, rådne.
Nej, Julian, sådan her.
Det ser skægt ud. Lad os prøve.
Sådan, Stephanie.
Jeg kan godt, hvad?
- Hej, sergent. - Hej, Harv.
Du er jo dygtig.
Jeg er sat af. Gå du ud at danse med hende.
Op med humøret. En dag kommer foxtrotten nok frem igen.
- Præsenter os. - Fru Winston, det er Igor Sullivan.
- Det er selvfølgelig ikke hans ægte navn. - Selvfølgelig ikke.
- Hvad hedder den dans? - Opstramning.
- Og hvad med den? - Boogaloo.
Hvad er det?
- En ny bevægelse. - Hvad hedder den?
Tandlægen.
- Surmuler du igen? - Jeg gad ikke danse med Señor Sanchez.
Mange tak, Igor.
Jeg skulle have taget min kone med.
De må have det, som om De danser med Deres mor.
- Stille, jeg nyder det. - Det gør jeg også.
Så slap af. Lad os ikke blive neurotiske på grund af alderen.
- De er en meget sexet dame. - En gammel sexet dame.
Godt.
Lad os stikke af sammen og leve af Deres folkepension.
Jeg må nok sige, din Igor er en ret vulgær danser.
Hvad mener du med Igor? Hun trykker sig jo op ad ham.
Når jeg tænker på alt, jeg har gjort for hende.
Så du det? Han kyssede hende lige på halsen.
- Hun vil godt nok have gang i den. - Ja, det vil hun da vist, hvad?
Lige nu er hun omgivet af sin mand...
sin ex-kæreste, sin nuværende kæreste og måske sin kommende kæreste.
Hvis ikke nogen stopper den fyr...
så elsker han med hende lige der på dansegulvet.
Vent, Igor! Vores sang!
Kom. Lad os komme ud herfra.
Jeg bør nok ikke lade hende alene, når hun er sådan.
Lade hende alene?
Og det skulle komme fra en mand, der planlægger skilsmisse.
Sørg for, at den kommer helskindet hjem.
- Rådne, rådne, rådne. - Rådne, rådne.
Alt, hvad du fortalte mig om din kone, er sandt.
- Hun er ikke en dame. Hun er en barracuda. - Jeg har ikke lyst til at tale mere om det.
Et eller andet stakkels fjols får sin bil slæbt væk.
PARKERING FORBUDT
Hov, vent lige, det er min bil! Kom tilbage!
Her.
- Godmorgen, doktor. - Kommer De sådan på arbejde?
- Jeg nåede ikke hjem. - Hvor var De hele natten?
Det er lidt tåget. En smuk, tåget tåge.
Da De forlod klubben, gik det allerede godt for Dem, tågemæssigt.
Det begyndte faktisk først, da De var taget af sted.
- Det har sikkert hjulpet. - Alle kom til at kende alle og...
omkring klokken tre blev vi inviteret til ballade.
- "Ballade"? - En fest.
Et sted på Waverly Place.
Har De nogensinde smagt en gin og tonic, lavet med tequila?
- Nej, ellers tak. Tequila og tonic? - Nej.
Man skifter tequilaen ud. Nej, man skifter tonic ud med tequila.
Tequila i stedet for tonic?
- Ja, det hedder... - Gin og tequila?
- Ja. Det hedder Mexicanske Misser. - Missiler.
De siger, det forebygger malaria.
Jeg har åbenbart skabt et monster.
Nej, dr. Frankenstein, dette er ikke Deres skabning, dette er mig.
Mig, der oplever nye ting, som jeg aldrig har prøvet før.
Mig, der har det utroligt fornøjeligt.
- Bekæmpede De malaria der hele natten? - Nej, vi tog til stranden.
Vi ville have frisk luft, så vi kørte til Coney Island.
Der er dejligt ved daggry. Ingen andre mennesker.
Vi sad der og betragtede solen stå op.
- På stranden i Deres nye minkstola? - En smule sand skader ikke.
Jeg har måttet lyve om noget.
Vent. De sagde, De sad. Sad De eller lå De?
Lidt af det ene og lidt af det andet. De skulle have været med.
Der havde ikke været plads til os alle på minken.
I øvrigt vil De vel hellere være sammen med Toni.
- Jeg har helt glemt hende. - Hvad er der?
Jeg lod hende vente uden for diskoteket. Jeg håber, hun selv fandt hjem.
Det er ikke særligt praktisk at have en i byen.
- En pige? - Nej, en bil.
Jeg vækkede dig ikke, vel?
Jeg ville være sikker på, du kom godt hjem.
Nej, jeg fik den ikke tilbage.
Jeg tog på politistationen. De sagde, jeg skulle prøve et værksted på East Side.
Da jeg kom derhen sagde de, jeg skulle prøve på West Side.
Da jeg ankom, var der lukket. Jeg kunne ikke få en taxa, så jeg gik hjem.
Havde jeg blot lyttet til mor og var blevet mediciner.
Så må man parkere overalt.
Ja, okay. Gå du i seng igen. Vi ses i aften. Ja.
- Kom hun hel hjem? - Ja, mere end hvad man kan sige om Dem.
- Min kaktus. Den blomstrer! - Det er lige meget.
Hvad med Deres nat af udsvævelser sammen med Señor Sanchez?
Hvem har sagt noget om ham? Ham tabte vi i løbet af aftenen.
- "Vi"? Hvem er "vi"? - Igor og jeg.
Mener De, De tilbragte natten med den hippie?
De tager fejl af Igor. Han er følsom, oprigtig og meget poetisk.
- "Poetisk"? Jeg så ham kysse Deres hals. - Han er venlig.
Der findes ikke venlige kys på halsen.
Det er grotesk, en på Deres alder, der kaster sig over en ung knøs.
Hvad med Deres egen far-datter-ting?
- Det ser tåbeligt ud. - Det er anderledes med mænd.
En mand med en yngre kvinde ser passende ud.
- Når det er den anden vej... - De kan have Deres tro, så har jeg min.
Det var ikke nemt at gøre det, jeg gjorde.
- Når jeg vaklede, tænkte jeg på Dem. - Det var tydeligt.
Jeg tænkte på alle de forfærdelige ting, De sagde til mig.
Jeg var besluttet på at indhente den tabte tid.
Og det agter jeg at fortsætte med.
Hvis De vil have mig undskyldt, jeg skal lige have en brusetablet.
Jeg må indrømme, at jeg er skuffet over Dem, frøken Dickinson.
Doktor, det var Dem selv der sagde, at jeg afskrækkede mænd.
Kvalte min kvindelighed.
For første gang giver en pæn, ung mand mig opmærksomhed, og De taber hovedet.
Kendte jeg Dem ikke så godt, ville jeg sværge, De var jaloux.
Jaloux? På Dem? Ærligt talt, frøken Dickinson.
Jeg synes, det er dårlig smag, hvis jeg selv og min forlovede...
skal se på, at min kone er uanstændig med en ung mand, der kunne være hendes søn.
Nuvel, De havde måske en flirt kørende i går aftes.
Det er der ikke noget galt i. Der skete trods alt intet.
Hvorfor spørger De ikke bare, om jeg gik i seng med ham?
- Gik De i seng med ham? - Det rager ikke Dem.
Hvad skete der derude på min minkstola?
Jeg mener stranden. Jeg vil vide det.
- Hvad giver Dem ret? - Husbondens ret.
Jeg vil minde Dem om, at De stadig er min kone!
Ikke længere! Jeg vil skilles!
- Efter alle de års elendighed. - Alle de års elendighed?
Alle de morgener, hvor jeg kom her ind og fandt hårnåle i sofaen...
læbestift på mundskylleglasset.
Har De udspioneret mig? De kører den hårde linie.
Jeg fortæller alle om Deres fordrukkenhed, de vilde fester.
Deres orgier på stranden!
Vil De skilles? Det er mig, der vil skilles!
Jeg får dem til at sende en ny sygeplejerske.
Giv dette til Deres barne-konkubine.
Stephanie, går De nu, skal De ikke komme tilbage!
Bare rolig, De ser mig ikke igen. Det samme gælder børnene!
Hvad tid kom I tilbage?
Jeg troede, du kom for at tale om mit skuespil?
Jeg venter, til de laver det til en film.
Jeg har ret til at vide det. Hun er min forlovedes kone.
Jeg vil helst ikke tale om damen.
Jeg ved tilfældigvis, at denne dame svinger godt med alle.
- Så er jeg nok ikke alle. - Mener du, intet skete?
Hun ville ikke, hvad?
- Måske ville jeg ikke. - Det tvivler jeg på.
Jeg så, du kyssede hendes hals som Dracula.
Vi dansede bare en masse, drak en masse, talte en masse.
- Om hvad? - Om mit arbejde, om mig selv.
Jeg møder ikke tit en kvinde, jeg nyder at tale med.
- Antyder du, du ikke kan tale med mig? - Nu jeg tænker på det, så ja.
Du taler altid, og det er altid om dine problemer med den tandmekaniker.
Julian er en god mand, og alt for god til sin kone.
- Du skulle vide, hvad jeg ved. - Jeg ved, hvad jeg ved. Hun er en dame.
Hun ser godt ud, er klog, varm, meget tiltalende.
- Du ville jo godt! - Toni, opfør dig nu som en på din alder.
Det vil sige som en, der er ældre.
- Dracula, det er til dig. - Jeg vil tale med Dem.
- Hvordan har hovedet det i dag. - Hvilket af dem?
- Igor, gør det noget, hvis jeg taler med... - Selvfølgelig ikke.
- Vent, jeg bor her. - Du kan vente hos mig.
- Og jeg bekymrede mig om Dem. - Det er skyld i alle problemerne.
De og Igor, det barn.
Jeg vil ikke tale om Igor. Jeg vil tale om Julian og mig.
Okay. Beholder De ham?
Eller slipper De ham. Jeg vil vide det.
Der er noget andet. Jeg går lige til sagen.
Jeg har ikke tålmodighed med folk, der trækker ting i langdrag.
Julian og jeg...
Åh Gud, det er ikke så nemt, som jeg troede.
Jeg tror, jeg kan gætte det. De er gravid.
Gravid? Hvad fik Dem på den tanke?
Den gang, Julian kørte Dem hjem. De er trods alt stadig fru Winston.
Jeg er ikke fru Winston.
Jeg er frøken Dickinson.
Frøken Dickinson?
Men De...
Gammeljomfruen.
Det er latterligt.
Det synes jeg også. Jeg hader at være den, der...
Lad os lige slappe af.
- De er frøken Dickinson, sygeplejersken? - Ja.
Nuvel, og hvem er så fru Winston?
Der er ingen fru Winston. Julian er ikke gift.
Det har han aldrig været.
Det er et trick, ikke sandt?
De prøver at forvirre mig, så jeg gør noget.
De vil beholde ham for Dem selv, sammen med Harvey, Igor...
og ham sydamerikaneren. Han løj for mig.
Beklager, Toni. Jeg ved, det vil være et chok for alle.
Chokket er større for en så ung og idealistisk som Dem, men...
Den forbandede slambert!
Sådan kan man vel godt se på det. Toni, vent!
- Toni, Julian elsker Dem. - Hvorfor løj han så?
- Han er ikke ond. Blot lidt svag. - En svag mand, men en stærk løgner.
Når jeg tænker på alle de tusindvis af detaljer...
han gav mig om sit ægteskab, børnene.
- Gider du... må jeg... - Leger vi okker-gokker?
Pokkers, jeg er blevet narret!
Toni, Julian vil giftes med Dem. Mange piger ville juble over svindlen.
Jeg ved, De venter på Julian, og jeg vil ikke møde ham.
Hvorfor besluttede De at udrode dette rod?
Frøken Dickinson er meget samvittighedsfuld...
og foretrækker at rydde op, inden hun går.
Før eller siden vil Julian bryde sammen og fortælle sandheden selv.
Hjælp ham med det. Accepter ham.
En mand, der lyver, kan ikke elske.
Det lyder som noget fra en kinesisk lykkekage.
Beskidte, gifte ungkarl.
Hvad ville du?
- Hvad drejer det her sig om? - Det er lige meget. Kys mig igen.
Okay, men efter dette kys vil jeg have en forklaring.
- Er det Julian? - Hvad, hvis det er?
Jeg ved ikke, hvad du har kørende, men du skal ikke udnytte mig.
Jeg er smuttet.
- Hvordan? Han er lige udenfor. - Nemt.
Toni?
Jeg troede aldrig, du ville svare. Hvad lavede du?
- Skaffede mig af med min elsker. - Hør nu. Ikke i aften.
I aften har jeg brug for al din hjælp og forståelse.
Hvad mener du?
Jeg vil fortælle dig noget, og det er svært.
Du er kommet for at fortælle sandheden.
Bare rolig, skat. Hvis du er her for at fortælle sandheden...
Du vil vel fortælle mig sandheden?
Fortsæt, skat. Jeg lover, at alt vil blive godt.
Tak, elskede. Du er helt fantastisk.
Det her bliver ikke nemt. Så prøver jeg.
Min kone, Stephanie, har skiftet mening om skilsmissen.
Prøv at være rolig, skat. Det var også et slag for mig.
Åh, din stakkels mand.
Lad os lige se, om jeg kan få det på plads.
Din kone nægter pludselig at give dig skilsmissen?
- Svært at tro, hvad? - Meget.
- Hvornår fortalte hun det? - I morges.
Jeg kæmpede som en tiger. Jeg tryglede hende.
Jeg tilbød hende huset, penge, bilen, flere penge.
Hun og hendes advokat siger "nej".
Du kan blive skilt. Du har en grund, alle de elskere.
Jeg kan ikke på grund af børnene, og hun ved det.
Så hun har krammet på os. Jeg er helt dårlig over det.
Hvad skal der så ske med mig nu?
Vi fortsætter blot med at mødes som før.
Vi skal nok klare at klemme en smule lykke ud af livet.
- Det er et kompromis, jeg ved det... - Kære, hvis det skal være sådan...
Nuser, hvor tager du det vidunderligt.
Du skal se, vi bliver lykkeligere end tidligere.
Det er ikke så dårligt et arrangement. Og det er rimeligt.
Du har stadig din kone og mig, og jeg har stadig dig og Igor.
Igor?
Men du sagde, I bare var venner.
Løj du for mig?
Jeg skammer mig over at indrømme det. Jeg ved, du hader løgne.
Toni, for pokker. Du prøver at narre mig, ikke sandt?
Hvad skal det til for?
Det er vores signal om, at kysten er klar og at han kan komme.
Hvis jeg et øjeblik troede på, at du og han...
Du ved godt, at hvis han kommer ind ad den dør, er det slut mellem os to?
Det ved jeg.
Kaldte du på mig?
Hvorfor kommer du ind gennem vinduet?
Jeg kan vel ikke gå rundt i gangen sådan her.
- Julian, du må ikke være for trist. - Jeg klarer det, Toni.
Du ødelagde mit hjem.
Du tog mig væk fra min kone. Du stødte mine børn fra mig.
Men Gud være lovet har jeg stadig én ting tilbage: Min integritet.
Gider du lige forklare det her for mig?
Vil du ikke spise med i aften?
- Okay. Jeg klæder mig lige på. - Du behøver ikke gøre det for min skyld.
Jeg troede, De havde sagt op.
Jeg er her for at hente min kaktus.
Hvad laver De på kontoret på en lørdag?
I går aftes fik jeg 12 Mexicanske Missiler. Det var her, jeg ramte.
- Er alt i orden mellem Toni og Dem? - Tingene er på plads nu.
Uden Deres hjælp og indblanding, vil jeg lige tilføje.
Det glæder mig for Dem.
Jeg glæder mig ikke for mig. Toni og jeg er gået hver til sit.
Hvad?
Jeg tog hen til hende og fortalte, at De ikke ville skilles.
- Meget smart. - Hvad er så morsomt?
Intet, bortset fra, at jeg fortalte hende, at vi ikke var gift.
- Hvorfor gjorde De det? - Jeg ville ordne tingene.
Så ville én person da få, hvad han ønskede sig.
De kan ikke lade være med at lave sandwiches.
Hvorfor tog De derhen og løj?
Fordi kun sådan kunne jeg slippe for at gifte mig med hende.
- Vil De ikke giftes med hende? - Nej.
Det var en fejl, og da jeg så hende med Igor, vidste jeg det.
Men hun synes, Igor er et barn.
Jeg så ham kravle gennem hendes vindue med ble på.
Han fik mig til at føle som en idiot. Jeg gik i en fart.
Så forstår jeg, De gik ud og drak Dem fuld.
De forstår intet. Ser De, da jeg gik, var jeg gal.
Rasende! Jeg kunne slå ihjel!
- Så De dræbte en liter vodka? - Lad være at afbryde.
Jeg var gal som fanden på Toni, og pludselig var det ren magi.
Min vrede forsvandt, og jeg fik pludselig en dejlig følelse af lettelse.
Jeg sagde til mig selv: "Julian, gudskelov, du er endelig ude af det."
"Du kan tage hjem til din kone."
Jeg sprang ned ad trappen mens jeg sang, og huskede så, jeg ikke havde en kone.
Når jeg kom hjem, ville der ikke være nogen.
Når jeg kom på kontoret igen, ville De heller ikke være her.
Så De drak tæt. Det er jo smukt, doktor.
Det er meget smukt.
- Stephanie. - Doktor.
Jeg tror, jeg kysser Dem.
Hvornår ved De det?
- Jeg har planer om at gøre det her tit. - Jeg skal nok huske at minde dig om det.
Pudsigt, jeg har det, som om du altid har været min kone.
- Vi behøver ikke bøvle med at blive gift. - Det er også blot formaliteter.
Dr. Winstons kontor.
Nej, han er her ikke om lørdagen. Kan jeg tage imod besked?
Øjeblik.
Det er en ung dame.
Hun er stewardesse hos Australian Airlines.
Hun har fri i aften.
Sig til hende, jeg har husarrest.
Beklager, frøken, men dr. Winston udfører ikke den slags arbejde mere.
Translated by Bettina Løhmann